Tics poètics: “Solstici”, d’Aurélia Lassaque
![](https://cdn.omnium.cat/wp-content/uploads/2021/12/09171014/2021-01-03_Lassaque_TW.jpg)
Solstici
Traducció de Joan Navarro
A l’hora del solstici
El poble vestit de fusta
Atrau al seu brancatge
Ocells sense rostre.
El riu rodamón
Transporta fins a les ribes
Els seus records de neu.
Els arbres del meu bosc
Han enrogit el primer dia d’estiu.
Els homes del poble
Han dit que és el rovell
I que ve del Japó.
Però no saben
Que els arbres d’aquesta coma
En el secret de les seues arrels
Acaricien pedres vives
Que somien
Que el vent i la pluja
Les agafen nues sobre l’argila
A l’hora del solstici.
Solstici
(versió en occità)
A l’ora del solstici
Lo pòble vestit de fusta
Atraisa dins sa rama
D’aucèls sens cara.
Lo riu barrutlaire
Carreja dusca als ribals
Sos remembres de nèu.
Los aubres de ma selva
An rogejat al primièr jorn de l’estieu.
Los òmes de la vila
An dich qu’aquò’s la rovilha
E que ven del Japon.
Mas eles sabon pas
Que los aubres d’aquela comba
Dins lo secret de lors rasigas
Alisan de pèiras vivas
Que se mèton a somiar
Que l’aura e la pluèja
Las prendràn nusas sul bard
A l’ora del solstici
Aurélia Lassaque va néixer el 1983, és una poeta en llegua francesa i occitana. Sensible a la relació entre la poesia i les arts plàstiques, ha realitzat nombroses col·laboracions amb pintors i artistes plàstics amb exposicions a França, Amèrica i Itàlia. Els seus poemes, traduïts a l’anglès, català, asturià, finès, basc, romanès i italià, han aparegut en diverses revistes i antologies. Ha estat responsable el 2011 de l’exposició Diàleg entre cultures i llengües al Consell d’Europa. Es també cronista literària a la televisió FR3 sud.